RASHOMON - PAHOLAISEN PORTTI
En ymmärrä. En todellakaan ymmärrä.
En kerta kaikkiaan ymmärrä.
Aivan käsittämätöntä.
Mitä nyt?
Mitä et ymmärrä?
En ole kuunaan kuullut mitään niin kummallista.
Kerro!
Onneksi paikalla on pappi, joka näyttää viisaalta.
Ei edes oppineisuudestaan tunnettu Kiyomizu-temppelin apotti Konin -
pystyisi selittämään jotain niin merkillistä.
Niinkö? Tunnetko sinäkin kyseisen oudon tarinan?
Näin sen omin silmin ja kuulin omin korvin.
Missä? -Poliisiasemalla.
Poliisiasemalla?
Tapahtui murha. -Niinkö? Vain yksikö?
Rashomon-portin luona on aina tunnistamattomia ruumiita
Pitää paikkansa.
Sota, maanjäristykset -
hirmumyrskyt, tulipalot, nälänhätä, kulkutaudit...
Katastrofi toisensa perään.
Ja kaiken lisäksi rosvot riehuvat joka ilta.
Ihmisiä kuolee kuin kärpäsiä. Heitä tapetaan kuin eläimiä.
Mutta... En ole koskaan kuullut mitään niin pelottavaa.
Se on todella pelottavaa.
Ihmisen hyvyyteen ei voi enää luottaa.
Se on pahempaa kuin rosvot, pahempaa kuin kulkutaudit -
nälänhätä, tulipalot ja sota.
Kuulehan, pappi...
Ei saarnoja, kiitos.
Tulin tänne pitelemään sadetta.
Kuuntelen mieluummin sateen ropinaa kuin ikävystyttäviä saarnojasi.
Ole kiltti ja kuuntele! Voitko selittää minulle?
En ymmärrä heidän tarinoitaan.
Kenen?
Haluan kertoa heistä. -Kaikessa rauhassa.
Sade kestää ainakin tunnin.
Se tapahtui kolme päivää sitten.
Olin vuorilla hakemassa polttopuita.
Kiiruhdin lähimmän poliisin pakeille.
Tänään, kolme päivää myöhemmin, minut kutsuttiin poliisiasemalle.
Kyllä, teidän armonne.
Minä löysin ruumiin ensimmäisenä.
Anteeksi? Että löytyikö sieltä miekkaa tai vastaavaa?
En nähnyt mitään sellaista.
Näin vain oksalla roikkuvan naisen hatun -
lyttyyn tallotun samuraihatun maassa -
ja palan köyttä ruumiin vieressä.
Ja hieman kauempana, pudonneiden lehtien seassa -
oli punaista brokadia oleva amulettipussi.
Kyllä.
Vannon, että siinä oli kaikki, mitä näin murhapaikalla.
Näin murhatun miehen, kun hän oli vielä elossa.
Kolme päivää sitten, iltapäivällä.
Se tapahtui Sekiyaman ja Yamashinan välisellä tiellä.
Naisella oli huntu, joten en nähnyt hänen kasvojaan.
Miehellä oli miekka, jousi ja nuolia.
En uskonut näkeväni häntä kuolleena.
Ihmiselo on katoavaista kuin aamukaste.
On sääli, että hänelle kävi näin.
Vangitsemani miehen nimi on Tajomaru.
Hän on pahamaineinen rosvo.
Kun vangitsin hänet, hänellä oli sininen takki -
ja tämä korealainen miekka.
Se tapahtui toissapäivänä iltakahdeksalta Katsura-joen luona.
Oletko kunnossa?
Musta, lakattu nuoliviini, jossa oli 17 haukansulkanuolta -
nahkaan kääritty nuoli ja harmaa hevonen.
Kaikki kuuluivat murhatulle miehelle.
Tajomaru putosi varastamansa hevosen selästä.
Se oli hänen kohtalonsa.
Putoaisiko Tajomaru muka hevosen selästä?
Älä hulluja puhu!
Sinä päivänä -
kun ratsastin harmaalla hevosella, minulle tuli jano.
Join Oshaka-solan purosta.
Kuollut käärme oli varmaan saastuttanut veden.
Vatsaan koski niin vietävästi, että silmissä musteni.
Kun saavuin joen rantaan, en kestänyt enää.
Laskeuduin hevosen selästä ja istahdin joen rantaan.
Putoaisiko Tajomaru muka hevosen selästä?
Vain heikkopäinen voisi päätellä moista.
Tiedän, että pääni päätyy seipään nokkaan.
En aio valehdella kuin mikäkin pelkuri.
Olen ylpeä siitä, että minä, Tajomaru, tapoin miehen.
Näin heidät kolme päivää sitten keskipäivän paahteessa.
Yhtäkkiä metsikön läpi kävi viileä tuulahdus.
Ilman sitä tuulahdusta en olisi tappanut miestä.
Näin naisen vilahdukselta, sitten hän katosi jälleen.
Luulin nähneeni enkelin.
Päätin ryöstää hänet itselleni -
vaikka sitten miehen kuolleen ruumiin yli.
Jos en olisi tappanut häntä, kaikki olisi hyvin.
Ei ollut tarkoitus tappaa, vain viedä nainen itselleni.
Mutta Yamashinan tie osoittautui huonoksi paikaksi.
Mitä asiaa?
Älä turhaan pelkää.
Eikö olekin hieno?
Katso toki lähempää.
Vuorella on hauta.
Kaivoin sen auki ja löysin miekan, tikareita, peilejä ja sellaisia.
Kätkin ne ympäri metsää.
Voin myydä osan halvalla.
Ne ovat metsikön toisella puolella.
Mene sinä edeltä.
Tuolla! Männyn juurella.
Kauheaa! Käärme puri miestäsi.
Nainen valahti vitivalkoiseksi.
Hän tuijotti minua aivan hiljaa ja vakavana.
Olin mustasukkainen miehelle, olin raivoissani hänelle.
Halusin näyttää, miten ruma mies oli istuessaan sidottuna puun juurella.
Yhtäkkiä sain päähänpiston, jollaista en ollut aiemmin saanut.
Nainen olikin pahansisuinen.
Sain hänet tappamatta miestä, aivan kuten olin suunnitellutkin.
Minun ei ollut tarkoitus tappaa miestä. Mutta sitten...
Odota!
Joko mieheni tai sinun pitää kuolla.
Jommankumman on kuoltava!
Kahden miehen naisena oleminen on pahempaa kuin kuolema.
Haluan... Haluan...
...kuulua voittajalle.
En halunnut tappaa häntä kylmä- verisesti, ja hän taisteli hyvin.
23. miekanisku koitui kuolemaksi...
Ihailin hänen miekkailutaitojaan.
Hän oli ainoa vastustajistani, joka selvisi yli 20 miekaniskusta.
Että mitä? Se nainenko?
Hän pakeni kauhuissaan, kun aloitimme kamppailun.
Hän taisi mennä paniikkiin -
sillä kun palasin polulle, hevonen laidunsi kaikessa rauhassa.
Hänen rohkeutensa oli ihailtavaa -
mutta hän oli vain tavallinen nainen.
Minua ei huvittanut lähteä etsimään häntä.
Mitä? Miehen miekka?
Vaihdoin sen viinaan samana päivänä.
Mitä? Naisen tikari?
Siinä oli helmiäiskoristelu ja se näytti kalliilta.
Olin aivan unohtanut sen.
Harmi. Se taisi olla Tajomarun suurin virhe.
Tajomaru on tunnettu Kioton rosvo- joukkojen keskuudessa riettaudestaan.
Viime syksynä Torie-temppelin takaa löytyi kaksi naista murhattuna.
Uskon, että hän oli syyllinen.
En ihmettelisi yhtään, vaikka hän olisi tappanut naisen.
Mutta se nainen ilmaantui poliisiasemalle.
Hän oli etsinyt suojaa temppelistä. Poliisit löysivät hänet sieltä.
Valetta! Kaikki valetta!
Tajomarun tunnustus ja naisen kertomus.
Yksikään kuolevainen ei kerro koko totuutta.
Usein ihmiset eivät ole rehellisiä edes itselleen.
Olet oikeassa.
Se johtuu siitä, että kuolevaiset ovat heikkoja.
Siksi he valehtelevat. He valehtelevat itselleen ja muille.
Minulla ei ole mitään taruja vastaan.
Minkälainen naisen kertomus oli?
Se erosi täysin Tajomarun tunnustuksesta.
Eräs eroavaisuuksista oli -
että hän ei ollut niin vahva kuin Tajomaru väitti.
Hän vaikutti säälittävän heikolta.
Tuo tummansiniseen pukeutunut mies...
Kun hän oli häpäissyt minut -
hän sanoi olevansa rosvo nimeltä Tajomaru -
ja katsoi ylimielisesti miestäni.
Sen täytyi olla sietämätöntä miehelleni.
Mitä enemmän hän yritti pyristellä vapaaksi -
sitä syvemmälle köysi pureutui hänen ihoonsa.
Nousin ylös -
ja juoksin mieheni luo. Tai ainakin yritin.
Kun ajattelen hänen silmiään -
ruumiini kangistuu kauhusta ja vereni jäätyy.
En nähnyt hänen silmissään vihaa -
enkä myöskään surua.
Hänen silmistään paistoi jäätävä inho.
Lopeta! Älä tuijota minua noin.
Se on liian julmaa.
Ei haittaa, vaikka löisit minua tai tappaisit minut -
mutta älä katso minua inhoten.
Tapa minut!
lske minut kuoliaaksi!
Lopeta!
Ja sitten... minä pyörryin.
Kun tulin tajuihini ja katsoin ympärilleni...
...pelästyin näkemääni.
Mieheni rintakehässä, hänen kuolleessa ruumiissaan -
oli pystyssä minun tikarini, kylmänä ja kiiltävänä.
Olin suunniltani kauhusta -
ja pakenin paikalta.
Myöhemmin, kun olin matkalla kotiin -
löysin itseni meren rannalta.
Hyppäsin mereen.
Yritin tappaa itseni -
mutta yritykseni epäonnistuivat.
Mitä tällainen avuton -
ja yksinkertainen nainen voisikaan tehdä?
Kun kuuntelen sinua, mietin aivan samaa.
Mutta naiset huijaavat meitä kyynelillään.
He huijaavat toisinaan myös itseään.
Miesten ei pidä kuunnella naisia. Silloin miehestä tulee pelkkä narri.
Kuolleen miehen mukaan... -Kuolleen miehen?
Miten kuollut voi puhua? -Hän puhui meedion kautta.
Valetta! Se mies valehteli.
Mutta kuolleet eivät valehtele.
Miksi eivät, pappi?
En halua uskoa, että ihminen on niin syntinen.
Niin, mutta kukapa sitä nykyään on rehellinen?
Vaikka jotkut luulevatkin niin. -Älä puhu tuollaisia.
Kaikki yrittävät unohtaa pahat asiat -
ja keksivät tilalle jotain muuta. Se on yksinkertaisempaa.
Samapa tuo. Nyt kuullaan kuolleen miehen tarina.
Olen pimeyden ympäröimä.
Kärsin pimeydessä.
Kirottu olkoon se, joka saattoi minut tähän mustaan helvettiin.
Kun rosvo oli häpäissyt vaimoni, hän alkoi lohduttaa tätä.
Vaimoni istui kuolleiden bambun- lehvien päällä, katse maassa -
kun rosvo alkoi puhua.
"Nyt kun olet antautunut toiselle miehelle" -
"et voi enää elää onnellisena miehesi kanssa."
"Nai minut. Tein tämän rakkaudesta sinuun."
Kun hän sanoi sen, vaimoni kohotti katseensa.
Hän näytti säteilevämmältä kuin koskaan avioliittomme aikana.
Mitä kaunis vaimoni vastasi rosvolle -
avuttoman aviomiehensä silmien edessä?
Ota minut.
Ota minut mukaasi.
Kuulin hänen sanovan niin.
Mutta hän sanoi muutakin.
Sen takia olen niin murheellinen täällä pimeydessä.
Tapa hänet!
Jos hän jää henkiin, en voi tulla mukaasi.
Tapa hänet!
Sanat kaikuvat yhä ympärilläni -
ja yrittävät puhaltaa minut tämän pimeän loukon alimpiin syövereihin.
Onko ihmisen suusta kuunaan päässyt yhtä vihamielisiä sanoja?
Vaimoni sanat puistattivat rosvoa.
Tapa hänet.
Tapa hänet!
Mitä aiot tehdä naiselle?
Aiotko tappaa vai armahtaa hänet? Nyökytä tai puista päätäsi.
Olin jo antaa rosvolle anteeksi, kun hän sanoi sen.
Tapatko hänet vai annatko hänen elää?
Useita tunteja myöhemmin, en tiedä kuinka monta...
Hän onnistui pakenemaan. Minun on aika vaihtaa maisemaa.
Oli hiljaista.
Kuulin jonkun itkevän lähistöllä.
Joku itki. Kuka se voisi olla?
Oli hiljaista.
Aivan hiljaista.
Lopulta päivä painui mailleen.
Hämärä laskeutui, ennen kuin huomasinkaan.
Olin aivan liikkumatta. Ympärilläni oli hiljaista.
Sitten kuulin jonkun lähestyvän.
Kuka se voisi olla?
Hän iski tikarin rintaani -
ja veti sen hitaasti ulos.
Ei pidä paikkaansa! Häntä ei isketty tikarilla.
Hänet tapettiin miekalla!
Tämä alkaa käydä kiinnostavaksi.
Taisit nähdä koko tapauksen.
Mikset toiminut todistajana? -En halua sotkeutua siihen.
Mutta kuitenkin puhut siitä.
Kakista ulos. Tarinasi vaikuttaa kiinnostavimmalta.
En halua kuulla! Olen kuullut tarpeeksi kauheuksia.
Tämä ei ole mitenkään epätavallinen tarina nykyään.
Sanotaan, että tämän paikan demonit ovat lähteneet ihmisiä pakoon.
Kerro, mitä tiedät asiasta.
Löysin naisen hatun vuorilta. -Kerroit sen jo.
Olin kävellyt 20 metriä eteenpäin, kun kuulin naisen itkun.
Kurkistin pensaan taakse -
ja näin sidotun miehen, itkevän naisen ja Tajomarun.
Valehtelit siis löytäneesi ruumiin.
En halunnut sotkeutua siihen.
Jatka tarinaasi. Mitä Tajomaru teki?
Hän oli polvillaan naisen vieressä ja aneli.
Olen aina toteuttanut pahat päähänpistoni -
koska niin on ollut parasta.
Mutta tämä on eri juttu.
Olen ottanut sinut väkivalloin, mutta himoitsen sinua yhä enemmän.
Tule vaimokseni!
Minä, Tajomaru, joka tunnetaan koko Kiotossa -
rukoilen sinua polvillani.
Jos haluat, lopetan rosvoilun.
Minulla on tarpeeksi rahaa huolehtiakseni sinusta.
Jos et huoli likaista rahaa, raadan niska limassa.
Teen sinusta onnellisen, vaikka minun pitäisi raataa kuin orja.
Teen mitä tahansa vuoksesi, kunhan olet aina minun.
Tule vaimokseni, minä pyydän!
Ole niin kiltti! Jos kieltäydyt, tapan miehesi.
Minä pyydän!
Älä itke, vaan vastaa minulle. Sano, että tulet vaimokseni.
Sano se!
Se ei käy.
En voi päättää sellaista. Miten nainen voisi tehdä sen?
Tiedän, mitä tarkoitat. Miehen on tehtävä se.
Odota!
En aio vaarantaa henkeäni tuollaisen naisen vuoksi.
Sinut on häpäisty. Mikset riistä henkeäsi?
En huoli moista lutkaa.
Saat hänet kaikin mokomin.
Suren enemmän hevoseni menetystä.
Odota! -Älä seuraa minua.
Turha itkeä. Kyyneleesi eivät huijaa ketään.
Älä kiusaa häntä. Se ei ole miehekästä.
Kaikki naiset ovat heikkoja.
Te tässä olette heikkoja!
Jos kerran olet mieheni, mikset tapa häntä?
Oikea mies tekisi niin.
Sinäkään et ole mikään mies.
Kun kuulin nimesi, itkuni lakkasi kuin leikaten.
"Tajomaru voi pelastaa minut tästä tilanteesta", ajattelin.
"Jos hän pelastaa minut tästä tilanteesta" -
"olen valmis kestämään mitä vain." Luulin sinun auttavan minua.
Mutta olet samanlainen kuin mieheni.
Jos nainen rakastaa jotakuta, hän unohtaa kaiken maallisen.
Naisen voi voittaa omakseen vain miekalla.
En halua kuolla!
Niin varmaankin...
En valehtele! Näin sen omin silmin.
Epäilen. -En valehtele!
Se ei ole valehtelua, jos sanoo valehtelevansa.
Jos emme voi luottaa toisiimme, maailmasta tulee helvetti.
Niin, maailma on helvetti. -Mutta minä uskon ihmiseen.
En halua, että maailmasta tulee helvetti.
Siinä ei huutaminen auta. Mihin tarinaan sinä uskot?
En ymmärrä. Jokin ei ole kohdallaan.
Anna olla. lhmiset käyttäytyvät joskus järjettömästi.
Mitä sinä teet?
Mitä nyt?
Etkö yhtään häpeä?
Joku varastaa kuitenkin vaatteet, miksen yhtä hyvin minä?
Oletko paholainen? -Paholainen?
Entä lapsen vanhemmat?
He hylkäävät lapsen tänne. He tässä ovat paholaisia!
Olet väärässä! Katso amulettipussia, joka on paidan sisällä.
Heille on sattunut jotain, mikä pakotti hylkäämään lapsen.
Minulta ei heru myötätuntoa. -Olet itsekäs!
Mitä pahaa siinä on? Monien asiat ovat huonommin kuin koirilla.
Tässä maailmassa ei pärjää, jos ei ole itsekäs.
Mokoma raakalainen! Se pitää paikkansa.
Kaikki ovat itsekkäitä ja puolustelevat sitä.
Rosvot, miehet... Samoin sinä!
Etkö sinä muka ole itsekäs?
Olet naurettava. Voit huijata poliisia, muttet minua!
Missä se Tajomarun arvokkaaksi väittämä tikari on?
Nielikö maa sen?
Kuka sen varasti, ellet sitten sinä?
Taisin osua naulan kantaan.
Se on minusta itsekkyyttä.
Onko sinulla jotain sanottavaa?
Jos ei ole, minä lähden.
Mitä sinä teet? Aiotko viedä lapsen vaatteet?
Minulla on jo kuusi lasta.
Yksi lapsi lisää ei tunnu missään.
Olen loukannut sinua.
Se on tavallista näinä aikoina. Keneenkään ei voi luottaa.
Minun tässä kuuluisi hävetä.
En ymmärrä, miten saatoin tehdä jotain sellaista.
Kiitän sinua.
Sinun ansiostasi -
uskon jälleen ihmiseen.
Minä aivan nolostun.